![](https://www.finespind.dk/images/artikeltopbilleder/886/_thumb1/top-veto-veto-voxhall-4.jpg)
Veto: Styrken ligger i at give hinanden plads
Portræt-interviewMusikSkrevet af: Maria Gram21. mar 2018
For ti år siden havde Veto deres store kommercielle gennembrud. De udgav deres andet album Crushing Digits, der sikrede dem P3 Prisen, og de blev kendt som Danmarks vigtigste elektro-rock band - en genre de aldrig selv har identificeret sig med. Lytter man til deres nyeste album 16 Colors, vil man forstå hvorfor. For slap man Veto dengang i 2008, vil man opleve at der er sket en del med både bandet og deres lyd siden da
Veto er på mange måder et atypisk band. Siden deres første album There’s a Beat in All Machines udkom i 2006 har der været en uskrevet regel om, at forsanger Troels Abrahamsen skulle udgive et soloalbum efter hver Veto-plade. Sådan beskriver bassist Jens Skov Thomsen bandets dynamik gennem årene. I 2013 valgte bandet at holde en pause efter ni års intenst arbejde: “Vi var blevet tyndslidte - både på et kreativt plan og på et kammeratligt plan”, siger bassist Jens Skov Thomsen. Pausen blev dog aldrig helt til en pause fra musikken. I 2016 dannede Jens Skov Thomsen trioen Mantua sammen med forsanger for Turboweekend, Silas Bjerregaard og trommeslager fra Dúné, Malte Aarup-Sørensen. Og som reglen efterhånden foreskriver udkom Troels Abrahamsen samme år med endnu et soloprojekt, denne gang under kunstnernavnet Exec.Selvom Vetos medlemmer ofte har opsøgt musikalske sideprojekter, ser de selv lige netop den del af deres historik, som deres største styrke: “Vi har altid allesammen lavet alt muligt andet, og det tror jeg er en af vores styrker, at vi har givet hinanden plads til det. For det er ligesom den eneste måde, man kan udvikle sig som gruppe, hvis de individuelle medlemmer også får lov til at lave den research og det arbejde, som de synes er interessant for dem,” siger Troels Abrahamsen. Jens Skov Thomsen istemmer og kalder Veto for “et fælles holdepunkt”. “Alt det vi ellers går og laver “feeder” ind i vores fælles projekt,” uddyber han.
Plads til det helt store og det helt stille
Især soloudgivelsen Exec har sat tydelige aftryk på 16 Colors. På The Limber Real er den velkendte elektroniske lyd skåret væk, og tilbage står et klaver og Troels Abrahamsens skrøbelige, men kraftfulde vokal. På 16 Colors har den samme karakterfulde vokal fået lov at træde frem. Det betyder, at man i Vetos nyeste udgivelse både finder en genkendelig Veto-lyd, tunge, dundrende beats og en ny mere teatralsk og storladen side end hidtil. Prædikatet som elektro-rock band virker ikke længere helt så rammende. “Vi har været meget bevidste om, at vi gerne ville lave et dynamisk album. Altså et album som ikke bare kørte i ét spor - et der ligesom både havde plads til det helt store og det helt stille. Det synes jeg også, vi har fået lavet.”I det hele taget er Veto ikke meget for at sætte hverken deres musik eller dem selv i bås. Ligesom der i bandet skal være plads til den individuelle udvikling, skal der også være plads til, at folk kan danne deres egne meninger om deres musik. Så da jeg spørger ind til det nye album og dets titel, 16 Colors, vil de helst ikke gå for dybt ned i en fortolkning af pladens temaer. Jeg får dog alligevel lokket lidt ud af dem.
Begrænsede vinkler
Albumtitlen er nemlig en reference til en farveskala, de fleste af os møder dagligt, men de færreste af os kender til. Den henviser til de seksten farver i en computers HTML-specifikation, der tilsammen udgør det grundlæggende farvespektrum i vores online færden. Det kan virke som en snæver referenceramme, men det begrænsede farvespektrum danner alligevel rammen om en overordnet tematik på pladen: “Pladen handler meget om, hvordan man former sit eget udsyn, eller hvordan man afskærmer sig selv eller begrænser sine vinkler,” fortæller Troels Abrahamsen.Faktisk knytter referencen sig også til forsangerens personlige erindring om barndomshjemmets første PC: “Den første PC vi havde i mit hjem kunne vise 16 farver. Det var det grafikkortet rakte til. Alle gradueringer i mellem var gjort af rester, hvor man krydsede to farver, og hvis man stod langt nok væk, så lignede det en selvstændig farve, men hvis man gik tæt nok på, så kunne man godt se, at det i virkeligheden var et trick. Den enorme begrænsning der lå i de 16 farver, samtidig med at det også var en klar opgradering fra tidligere tider, det fungerede for mig som et billede på det psykologiske trick, vi udsætter os selv for ved hele tiden at fokusere på nogle bestemte aspekter af alt det, der siver ind i hovedet på os.”
Det er kunstnerens rolle at dramatisere
Med det perspektiv stiller Veto skarpt på den selektive adfærd, vi i stor stil praktiserer, når vi sorterer i den daglige nyheds- og informationsstrøm, vi bliver fodret med fra alle sider. Verden set gennem seksten farver er altså et begrænset udsyn. Vi yder en form for ubevidst selvbedrag, når vi bilder os ind, at vi kender den gennem de medier og kanaler, der omgiver os. Ifølge Troels Abrahamsen betyder det, at vi nogle gange vågner op til en virkelighed, vi ikke havde set komme. Det kan lyde ildevarslende, men han forsikrer os om, at han ikke forsøger at male billedet af en dystopisk fremtid: “Jeg tror fremtiden er lys, så jeg er ikke dommedagsprofet på den måde.” Og selvom det hverken er min eller Vetos rolle at spå yderligere om den fremtid, der ligger foran os, så mener han, at det er “kunstens og kunstnerens rolle at dramatisere. Det er vigtigt at gøre, fordi det er med til at skabe en måde, hvorpå vi kan forestille os konsekvenser af vores handlinger, for så måske at undgå dem.”Målet har hele tiden været mere kontrol
Er der noget Veto selv har forsøgt at undgå i deres karriere, så er det at miste kontrollen over deres fælles projekt. For dem har det altid været vigtigt at have kontrol over deres kreative arbejde: “Vi har altid gerne villet bevare så meget in-house, som vi kan. Det giver os en større frihed i det lange løb selv at have kontrollen med de ting, vi laver,” siger Troels Abrahamsen.Hvor man ofte oplever, at bands afgiver mere og mere kontrol, efterhånden som succesen stiger, har målet for Veto hele tiden været at opnå mere kontrol, med det de laver: “For mig er der også noget ideologisk i det, fordi det er det eneste, vi har, når vi laver musik, det er de kreative produkter, vi laver. Det er det, vi lever af. Det er det, som er vores aktiver, og det er det, man skal forsøge at beskytte så meget, man kan,” uddyber han. Han slår fast at, “det er et spørgsmål om at sidde øverst i beslutningshierakiet.” Som et vidne herom, har Troels Abrahamsen selv produceret alle Vetos udgivelser - lige indtil nu. Den her gang har de nemlig valgt at åbne op og hive andre kræfter ind i form af producer Mikkel Bolding. Kontrollen har de dog ikke afgivet helt, eftersom 16 Colors er udkommet på bandets eget pladeselskab, Reset08.
“Er det så et godt comeback?”
Til gengæld har Veto ikke haft kontrol over, at de efter den famøse pause nu refereres til som et “comeback”. De har selv været bevidste om ikke at italesætte det som et comeback, fordi de netop har været aktive og brugt en stor del af tiden på tilblivelsen af 16 Colors: “Men i en digital tidsalder, så er måden der forbruges kultur på, og måden der lanceres kulturindhold på, meget hurtig. Hvis man ikke er konstant aktuel, så er der nogen, der har en opfattelse af, at man glider ud”, siger Jens Skov Thomsen. I Veto har der altid været plads til at glide ind og ud af kunstneriske projekter. Det er det, der holder dem i gang, derfor musikken ændrer sig, og derfor lyden af Veto i dag, selvsagt er en anden end for ti år siden.“Er det så et godt comeback?” spørger Jens Skov Thomsen med et smil på læben der indikerer, at han ikke forventer et svar. Men Troels Abrahamsen griber den prompte: “Jeg synes, det er et godt comeback.”
Fakta:
Veto blev dannet i 2004 og består af forsanger Troels Abrahamsen, bassist Jens Skov Thomsen, guitarist David Krogh Andersen og Mark Lee.Veto har udgivet fire albums og fem EP’er. Deres seneste album 16 Colors udkom i februar 2018.
I 2007 blev Veto kåret som ‘Årets Nye Danske Navn’ ved Danish Music Awards. I 2008 fik de deres store kommercielle gennembrud med albummet Crushing Digits og i 2009 vandt de P3 Prisen.
I marts måned har de turneret Danmark rundt og gæstede blandt andet Voxhall i Aarhus to gange, efter første koncert hurtigt blev meldt udsolgt.
![](/images/skribentportraetter/641/_thumb3/unnamed-45.jpg)
Maria Gram
Kulturjournalist
Maria er uddannet cand. mag. i engelsk med en bachelor i litteraturhistorie. Hun har erfaring med kunst- og kulturformidling fra museumsverdenen, men hendes hjerte banker særligt for litteraturens magiske univers. Hun har derudover en forkærlighed for popkulturens mangfoldighed og skrev blandt andet speciale om Harry Potter- og Ringenes Herre-turisme.
Se Marias artikler her →
Find vores trykte magasin Kulturspind i byen i Aarhus og København